The Lost Room Ep.05 - The Eye The Lost Room Ep.06 - The Occupant
Resync: Xenzai www.subscene.com
Hjelp meg!
Lee, hjelp meg!
Hva har du gjort med meg, Ruber?
Hvordan føler du deg, gutt?
Vi nærmer oss.
Bilen er klar, sir.
Har du sovet?
Nei.
Jeg kan bare ikke komme på noe.
Er du sikker på at bildene ikke sier deg noe?
Ikke noe bortsett fra at samlerne dukker opp om og om igjen.
Bildene, filmen. Men jeg finner ingen forbindelse.
Ikke jeg heller.
Jeg håper at de kan hjelpe oss å finne ut hvem mannen i rommet var.
Ingen har sett ham. Vi vet ikke om han virkelig har eksistert.
Jennifer, han sto der. Både du og jeg så ham.
Og om hovedgjenstanden er en person,-
-da må han kunne hjelpe datteren min tilbake.
Jeg må finne ham. Det er alt jeg bryr meg om akkurat nå.
Hva skal du gjøre?
Jeg skal se filmen igjen.
Samlerne forstyrret virkeligheten på et vis.
Jeg vil forsøke å finne det ut.
Hva er det?
Kreutzfeld sendte deg for å hente bildene, hva?
Vi jobber sammen.
Hva får deg til å tro at du kan stole på ham?
God morgen, sir. Denne veien, takk.
Velkommen til Soods bøker.
Kreutzfeld, min gode venn.
Så vi møtes til slutt. Du er tidlig ute.
Det er aldri for tidlig for forretninger, ikke sant?
-Går dere overalt sammen? -Ja, dessverre.
Jeg har ikke valgt det. Jeg foretrekker mitt gamle liv.
-En gang var jeg normal. -Det er overvurdert. Sett deg ned.
Førsteutgaven. Litt kantstøtt.
Jeg kaller den "i god stand".
-Litt dårligere stand nå. -Det er ingen gjenstand.
Ingen gjenstand i min butikk, bare fakta.
Bilder av gjenstander. Filmer, gjenstander.
Ingen gjenstand til salgs. Det er en farlig virksomhet.
Fortell mer.
Den tilhørte John Clark, en av samlerne.
-Født 1931. Døde... -1971.
-I den første kabbalkrigen. -Hvordan vet du at den var hans?
Jeg kjøpte den av nevøen hans. Jeg visste ikke hva den var.
Jeg ringte deg først. Jeg vet at du liker samlernes gjenstander.
Takk for at du kontaktet meg.
Jeg betaler selvsagt det du ber om, hvilken pris du finner passende.
Jeg stoler på at den er ekte, men oppdager jeg at den er uekte,-
-og du har prøvd å lure meg eller har solgt kopier av den,-
-da kommer jeg tilbake hit og skader deg.
Kreutzfeld, min venn. Jeg er Sood, en hederlig selger.
Ingen forfalskninger, ingen kopier.
Det kan jeg sette livet mitt på.
Nei, jeg har ingenting med det å gjøre.
Mick, hva er det som foregår?
-Er det en utgang? -Ja.
Denne veien.
-Du må virkelig se deg for nå. -Du må fortelle hva som foregår.
Jeg har fortalt alt jeg vet. Jeg har vært ærlig fra begynnelsen.
Hva er dette, da?
Det er kombinasjonen til samlernes hvelv, hvor det nå fins.
Det er det vi begge har lett etter. I hvelvet fins trolig øyet-
-som har kraften til å kunne drepe eller lege folk.
Det kan definitivt brukes som våpen,-
-men også helbrede min sønns leukemi. Er det tydelig nok, betjent?
Og mannen, da?
-Hvilken mann? -Han i motellrommet. Hvem er han?
Du prater om beboerteorien.
Folk mer besatt enn du, har gått i samme spor.
Hvem tilhørte gjenstandene? Det må ha vært en beboer.
Mitt svar er nei. Det fins ingen sånn.
Jeg har sett ham.
Jeg tok med meg bildene til det ekte motellet.
Jeg gikk inn i motellrommet og så alt akkurat som det var 1961.
Og det var en mann i rommet.
-Herregud... -Så du visste ikke om det?
Det forklarer noe jeg aldri riktig har forstått.
For det meste, i bevisene jeg har funnet-
-har samlerne benevnt gjemmestedet sitt som et hvelv,-
-men i to tilfeller har de kalt det en grav.
Så du tror at han er død?
Ingen har sett ham. Tro meg, jeg har gjort undersøkelser.
Men om det er et lik og samlerne gjemt det et sted,-
-så kanskje det fins i hvelvet.
Jeg fikk det fra Conroys ektemann. Han er den siste nålevende samleren.
Utrolig.
Samlerne prøvde å utføre et eksperiment i rom 9.
Se, de festet gjenstander på døren.
Dette er stort.
Det blir mer og mer merkelig.
Hva skjer nå?
Jeg antar at det er her verden nesten gikk under.
Originalfilmen ble stjålet.
-Noen ligger et skritt før oss. -Legionen får ta seg av det.
Betjenten i Pittsburgh ringte.
Han ville vite hvordan i helvete vi kunne la Joe Miller rømme.
-Ingen spor av stoff. Du er ren. -Nei, Ruber gjorde noe med meg.
Du burde dra rett hjem så fort legen skriver deg ut.
Ikke før jeg har funnet Martin Ruber.
Du kommer til å dø av uttørking.
Jeg ville bare si...
Jeg har blitt forfremmet, av ypperstepresten selv.
Din gruppe skal rapportere direkte til meg, fra og med nå.
Gratulerer, Parchman.
Takk.
Det burde ha vært du,-
-men du lot Ruber stjele to gjenstander under nesen på deg.
Du vet hva straffen for det er.
Jeg skal ta tilbake gjenstandene, og jeg skal ta meg av Ruber.
Godt.
Det hadde vært synd å miste deg.
-Nøkkel, klokke, saks. -Vi trenger dem alle for hvelvet.
Vi har nøkkelen og klokken.
Det er saksen. Jeg...
Jeg vet noen som kan hjelpe oss å finne den.
Det sies at du gikk opp i røyk.
-Sood har overvåkningsfilmen. -Ja, jeg hadde et sikkerhetsproblem.
Han prøver å selge DVD-en nå.
-Hva leter dere etter? -Saksen.
Dere har startet et snøballkrig.
10 000. Kontant.
Fem.
-Ok, ti. -12.
Du har strukket tålmodigheten min nok for i dag.
Zoraida Figueroa. Washington DC. Hun selger metamfetamin eller noe.
-Er hun farlig? -Saksen er ikke ettertraktet.
Hun har hatt den i tre år nå.
-Hva gjør saksen? -Den får ting til å rotere.
-Snurrer man tallerkener med den? -Vil du spekulere, så koster det.
Zoraidas leilighet er i fjerde. Hvis hun har saksen,-
-så burde vi kunne kjøpe den.
Sjarmerende område. Hvorfor gikk vi ikke inn gjennom motellrommet?
Så enkelt er det ikke. Jeg har aldri vært her før.
Dessuten vil jeg først se hvor jeg går inn.
Vi burde overraske henne.
Ja, jeg vil ikke at hun roterer oss svimle.
Er det leiligheten hennes?
-Hold deg bak meg! -Hvis du insisterer, så...
Zoraida, jeg er...
Ville du ha noe av meg?
Vil du også ha, eller?
Å, rotere...
Ro deg ned.
Du valgte feil jente å kødde med.
Er det vanskelig å puste?
Jeg tar denne.
Vær så snill...
Ikke ta saksen min!
Jeg er lei for det.
Den er alt jeg har igjen...
Opp med deg.
Hvem faen er det?
Dette er kombinasjonen til hvelvet, antar jeg.
Om vi bare visste hvor hvelvet er.
Hva er dette?
-Jeg vet ikke. Solen? -Nei, jeg har sett det før.
Jeg er straks tilbake.
Barbara Stritzke hadde disse.
Hvelvets posisjon skjuler seg et sted i disse bildene.
Jeg forstår ingenting.
Jeg forsto det heller ikke først, men sammen utgjør de et kart.
Man forstår det når man bruker nøkkelen. Når man forlater rommet-
-bør man ha en dør i minne, ellers kan det bli en tilfeldig dør.
Vil man komme til en spesiell dør, så må man ha vært der.
Bildene er nok til for det.
For å kunne ta en til hvelvet uten å ha vært der før.
Og hvor er det?
Hva ser disse ut som?
Det ser ut som linjer, kanskje uskarpe.
Det er gitter.
Det der er et vakttårn. Ser du?
At jeg ikke så det før.
Det er et fengsel. Finner vi fengselet, så finner vi hvelvet.
Hva er galt?
Hvorfor trenger du legionens arkiv om samlerne?
-Vi prøver å finne hvelvet. -Jøss...
Jeg vet at du misliker det, men det er min beste sjanse.
Jeg kjente Kreutzfeld tidligere.
Jeg likte ham også, men han forandret seg.
Jeg stoler på ham.
Han kommer til å drepe deg når han ikke trenger deg lenger.
-Du setter oss andre i fare. -Jeg prøver å redde datteren min.
Jeg kan ikke uroe meg for hele verden. Jeg er ikke som du.
Tror du ikke at jeg våkner hver morgen-
-og vil ha mitt gamle liv tilbake?
Du kan ikke velge, Joe.
Nei, det kan jeg ikke.
Jeg er ikke klar til å dra tilbake.
Jeg trenger å ta litt fri. Jeg leter etter noe.
Hva er det?
Du kan ikke sende tenåringsjenter til helvete.
De fortjener det mest. Jeg hadde fått 260 om de ikke hadde ertet meg.
Jeg kan ikke bowle når folk ser på. Jeg kunne blitt proff.
Jeg har funnet en vei inn i samlernes hvelv.
Tror du ikke at jeg kan bli proff? Du skal se kastene mine.
Hva tror du at du skal finne i hvelvet, Joe?
Beboeren og øyet.
Det fins ingen beboer. I så fall, er døde han for lenge siden.
Jeg har sett ham, og jeg har tenkt å finne ham.
Er du gal? Ikke gå inn i hvelvet, Joe.
-Gjenstandene er der av en årsak. -Jeg må finne ham.
Beboerens kropp er hvelvet. Jeg må sjanse.
Hva om han ikke er død,-
-og han sitter der og venter på deg?
-Hvorfor er du egentlig her, Joe? -Jeg trenger en tjeneste.
Latterlig. Hvordan kan man gjemme 12 gjenstander i 40 år i et fengsel?
-Er vi heldige, er det tomt. -Hva om det er revet?
Dette er døren. Det fins nok ingen annen inn- eller utgang.
Hva het samleren som eide boken du fikk fra Sood?
John Clark. Han var en av de opprinnelige samlerne.
-John Clark. -Står han i legionens arkiv?
Her er han. John Clark.
Han var fangevokter ved fengselet i Kellogg County fra 1955 til 1963.
Jeg tror at vi har funnet fengselet vårt.
-Jeg klarte meg bra, Karl. -Det er min oppgave.
Jeg tenkte at det gjorde det lettere for oss.
-Du må legge igjen flasken her. -Unnskyld?
Vi tar med klokken, saksen og nøkkelen. Ingen andre gjenstander.
Ålreit.
Da burde du legge igjen pistolen.
-Teknisk sett er den ingen gjenstand. -Joe...
Ålreit.
Da legger jeg også igjen mansjettknappen.
-Hva pokker gjør den? -Senker blodtrykket.
Kanskje placeboeffekt, men kan fungere.
Ålreit.
-Er du klar? -Ja.
-Har du det ennå? -Gi meg noen sekunder til!
Jeg tror at jeg har det.
-Hva venter du på? -Vent!
Hold deg fast!
Jeg har deg.
Jeg trodde at vi skulle til innsiden av fengselet.
Kom opp nå!
-Jeg står i gjeld til deg. -Glem det, nå er vi kvitt.
-Det er i det minste forlatt. -Ja, men det er likevel feil dør.
Om jeg var et hvelv, hvor ville jeg da finnes?
Uten tvil her inne, men jeg kan ikke få fram døren.
Bildene viser den ikke.
Vent litt.
Et tilfluktsrom mot radioaktivitet. Det fins under fengselet.
Er det denne?
Det ser slik ut.
-Det er ingen ordentlig dør. -Hva?
Den er bare malt på.
Hva ser dette ut som?
-Er det ikke Conroy? -Nei.
Det er noen andre i rommet.
Det er ham.
Det er beboeren.
Mannen jeg så i bildet.
Pokker også!
Hvorfor bruker vi ikke nøkkelen?
Det fins ingen lås.
Betong.
-Samlere. -Hva gjør klokken egentlig?
Den kan vel ikke bore seg gjennom vegger?
-Den sublimerer messing. -Sublimerer?
Den forvandler faste stoffer til gass uten at de blir flytende.
Omtrent som når...
...tørris blir til damp.
-Og saksen... -Roterer.
Ja, det har jeg forstått.
Det er en sprekk her.
-Gi meg saksen! -Ja da.
Vær forsiktig med den.
Takk.
Godt jobbet.
-Hørte du det? -Ja. Hva søren er det?
Flaks at du fikk meg til å legge igjen pistolen.
Jeg angrer på det nå.
Hva har vi her?
Tilfluktsrommet vårt.
Sveist igjen.
La meg gjette.
Med messing.
-Vi burde rygge litt. -Hvorfor det?
Jeg vil ikke puste inn metallgasser.
Jeg fant det du ville ha.
Legionens arkiv om alle gjenstander og de som har dem.
Jeg vet ikke hvor korrekte de er, men det er det nærmeste vi har.
Takk.
Herregud. Se på dette!
-Jeg forstår ikke. -Det er Conroys gjenstander.
Gjenstandene i filmen. Karl Kreutzfeld har alle.
Han prøver å gjenskape Conroy-eksperimentet.
Det er selvmord.
-Han vil drepe oss alle. -Ikke om vi dreper ham først.
Håper hovedgjenstanden fins der inne-
-og at vi får ut det vi ville.
Etter at jeg fått tilbake datteren min, kan du få nøkkelen.
Jeg vil ikke ha den.
Jeg kunne ikke gjort dette uten deg.
Jøss!
Vi fant det.
Joe, ingen har sett disse gjenstandene på over 40 år.
Å, nei...
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det, Joe.
Joe, min søken er over.
-Fint for deg, men det er ikke min. -Jo, det er den.
-Jeg kan få datteren din tilbake. -Hvordan det?
Hvordan kan du få tilbake Anna?
På samme måte som med Isaac.
Vet du hva 25-centen gjør, Joe?
Den gir minner liv igjen, en kort tid.
To dager, iblant tre.
-Herregud. -Min sønn Isaac.
Han døde for ni år siden.
Dette er alt jeg har igjen.
Det holdt en stund.
Karl, hva... Hva er det du sier?
Du ser fremdeles ikke gjenstandene for det de egentlig er.
De er verktøy.
Verktøy for å omforme virkeligheten.
Egenskapene vi ser er bivirkninger. De er bare toppen av isfjellet.
De omformer virkeligheten på måter hjernene våre ikke engang kan forstå.
Forstår du ikke? Conroy åpnet en dør til virkeligheten-
-der alt er mulig.
Hør på meg.
Jeg så hva Conroy gjorde.
-Hun rev den nesten i filler. -Jeg skal gjøre rett denne gangen.
Jeg kan gjenopplive gutten min. Vi kan begge få barna våre tilbake!
Dette handler ikke bare om oss. Hva om du tar feil?
-Det vil virke! -Hva om det ikke gjør det?
Da dør alle og ikke noe spiller noen rolle lenger.
Jeg kan ikke gjøre det.
Du sa at du ville gjøre hva som helst.
Ja, men ikke dette.
-Da trenger jeg nøkkelen, Joe. -Nei.
25-centen kan også frambringe levende minner.
-Nei! -Nøkkelen.
Jeg er lei for det, Joe!
Kreutzfeld, din jævel!
Du begynner å bli flink til det.
-Alt i orden? -Nei.
-Takk for lånet, Wally. -Ingen årsak.
Kjæresten din er her.
Du hadde rett om Kreutzfeld.
Jeg mistet nøkkelen. Jeg mistet alt.
Jeg vet at han prøver å gjenskape Conroy-eksperimentet.
Hans sønn er død. Han vil gjenopplive ham.
Og nå har han øyet.
Jeg har ansvaret for det.
Jeg gjenopprettet filmen og så eksakt hva som skjedde.
Conroy stoppet ikke eksperimentet. Beboeren gjorde det.
beboeren?
Jeg vet ikke hvordan, men vi må stoppe Kreutzfeld.
La meg gjøre det med legionen!
Men om vi mislykkes, er beboeren vårt eneste håp.
Jeg vet ikke hvor jeg skal starte. Jeg har ingen nøkkel eller noe.
Joe, du har kommet lenger enn noen annen. Du finner ham.
Vi er klare, sønn.
Hva vet vi om beboeren?
Gjenstandene tilhørte ham. De er hans eiendeler.
Det må finnes noe som identifiserer ham...
Jeg fikk vite at han fantes i går. Hvordan kan jeg vite...? Hva gjør du?
Før den ble en gjenstand, var den en bussbillett.
Vet du hvor vanskelig det var å få på teipen?
Se der.
Bussrutene står her.
Han kom fra Willowbrook, Arizona. Det er en start, min venn.
Stopp her.
Ja, akkurat her.
Velkommen til Willowbrook, beboerens hjemby.
Han forsvant i 1961. Jeg skal sjekke alle savnet personer.
Hvor er politistasjonen?
Jeg er etterlyst for drap og kidnapping. Jeg går ikke dit.
Dette er byarkivet.
-Betjent Bridgewater her. -Er du fremdeles i byen?
Miller og Ruber rømte i en fangebil. Har den dukket opp?
Ja, forlatt ikke så langt herfra. Motel Sunshine, på Route 66.
-Vet du hvor det ligger? -Ja.
Smertestillende.
Sir?
Jeg trenger smertestillende og en sprøyte.
Jeg ordner det, sir.
Får man ikke synge for bussbilletten sin?
Det forsvant ingen i 1961, men det var en ekstra person.
"Politiet grep en ukjent mann i går."
"Mannen antastet Mabel Smith og påsto han var mannen hennes."
"Frøken Smith er ugift." Hvem er Mabel Smith?
Hun er bibliotekar.
-Kan jeg hjelpe dere, gutter? -Mabel Smith?
Jeg heter Joe Miller.
-Kan vi prate en stund? -Ja visst.
Jeg har funnet en gammel artikkel der navnet ditt blir nevnt.
-Hvorfor viser du meg denne? -Jeg leter etter ham.
Dessverre kan jeg ikke hjelpe deg.
Mabel, du politianmeldte ham. Noe må du huske.
Det er så lenge siden.
Han sa at han var mannen min.
Jeg hadde aldri sett ham før, men han visste alt om meg.
Ting ingen andre visste.
Det som forbauset meg...
...var at han var så sikker, så iherdig-
-at jeg trodde ham.
-Trodde du ham? -Nei.
Men han plager meg fremdeles.
Du forstår...
Jeg har aldri vært gift.
Han var det nærmeste jeg kom.
Hva het han?
Det husker jeg ikke.
Husker du noe mer? Det er svært viktig for meg.
Han ga meg dette.
Jeg aldri vist det til noen.
Det er han og jeg.
Men bildet ble aldri tatt. Jeg hadde aldri sett ham-
-før han sto på dørterskelen min.
Og dette...
Dette kan jeg bare ikke forstå.
Ja, det er min håndskrift.
Jeg lurer på fremdeles om jeg burde ha sagt ja.
Ja, jeg husker.
Mabel, kan jeg ta bildet?
-Ja, ta det. -Takk.
40 år gammel, nesten som nytt. Det er en gjenstand.
Jeg tror at jeg vet hvorfor ingen har funnet beboeren.
Hva som enn skjedde, så rykket det ham ut av verden.
Akkurat som motellrommet. Historien hans har blitt slettet.
Ingen husker ham. Bildet kan være det eneste beviset.
En blyant slutter å eksistere og ingen bryr seg.
-Men en hel mann... -Hvordan finner man en som ikke fins?
Herregud, det fins virkelig.
Sheriff Starns her.
Vi har nettopp funnet Ruber.
Du kan spørre ham hva han gjorde med deg. Han er på sykehuset.
Soods bøker. Velkommen til Taperbyen.
Wannabes, tapere og gjenstandseiere henger her.
Det gjør meg kvalm.
Jeg trenger noe for å identifisere beboeren. Førerkort eller eiendeler.
Sood vil ikke hjelpe deg nå, for du gjorde ham forbannet.
Jeg får be om unnskyldning.
-Ja, det går sikkert. -Kom an.
Jeg blir ikke med deg.
De folkene, bussbilletten min... De er som pirajaer.
Du er for involvert i det. Det er farlig.
Jeg er lei for det, men jeg kan bare ikke.
Vet du hva, Wally?
Du har rett. Takk for alt.
Jeg står i gjeld til deg.
Hei, Joe!
Hent henne tilbake!
-Jeg er her for å treffe Sood. -Bare avtalte møter.
Kan du bare si til Sood at jeg vil be om unnskyldning?
Bare avtalte møter.
-Kan jeg avtale et møte, da? -Nei!
Det tok meg en stund, betjent. Du er vanskelig å spore.
-Men hver gåte har et svar... -Jeg har den ikke.
Unnskyld, men jeg tror deg ikke.
Ville jeg gå til min neste destinasjon om jeg hadde nøkkelen?
Enda en gjenstandsmister? Velkommen til klubben.
-Har du en ekte pistol i lommen? -Ja.
-Truende. Kjenner du til Sood? -Om jeg gjør det? Selvsagt.
-Han er min venn og kollega. -Bra. Presenter meg for ham.
Sir?
Kom inn.
Vesel, hvor mange ganger må jeg si det?
Hold ditt stinkende lik borte fra butikken min!
Du også? Pumeet!
Vent, Sood. Jeg ville bare presentere min venn her.
Jeg vet at dere har kommet litt på kant.
-Drep dem. -Vær så snill, Sood.
Hør på meg.
Jeg ber om unnskyldning at jeg forstyrret deg for noen dager siden.
Jeg var uenig med Kreutzfeld-
-og det var galt av meg å komme hit for å løse det.
Alt jeg vil er å finne denne mannen.
Beboeren.
Er mannen en gjenstand?
Fins det en mann som er en gjenstand? Det forandrer alt.
Kan du finne en gjenstand med hans navn på?
Nei, ingen førerkort. Ingen visittkort.
Det er aldri dukket opp noen sånne gjenstander.
Her ser man hvor alle kjente gjenstander fins.
Kan du finne pennen? Hvor er pennen?
-Hvordan pålitelig er den? -Ganske.
Jeg har samlet inn så mye data om gjenstandene jeg har kunnet.
Nøkkelen, for eksempel...
De siste ukene har du blitt sett i Pittsburgh, New Mexico, Cleveland.
Jeg har ikke vært i Cleveland.
-Hvor langt tilbake går den? -Årevis.
Fra begynnelsen i visse tilfeller.
Kan du kartlegge hvordan gjenstandene har forflyttet seg?
-Hva skal det bevise? -Jeg tror at det danner et mønster.
Hva er det? Ingen gjenstand har noensinne vært der.
Ingenting. Det er ørkenen.
Det er der han er. Beboeren i rommet.
På et vis holder han alle gjenstandene borte.
-Jeg må låne bilen din. -Jeg kjører.
Gi meg nøklene.
-Den er alt jeg har. -Gi meg nøklene.
Midt på kartet ligger byen Green Valley.
Det er ikke mye til by. I utkanten fins et sanatorium. Lykke til.
Vi må ta Kreutzfeld raskt. Det vil bli vanskelig å ta seg inn.
Overlat det til meg. Jeg har noen på innsiden.
Ingen av oss har gjort noe lignende. Vi vet ikke hva vi gir oss ut på.
Hvis vi ikke prøver, så kommer vi likevel til å dø.
La oss gå!
-Hva gjør du? -Hei. Hvordan føler du deg?
Et lite prosjekt. Det vil ta en stund.
Men jeg tror at Anthony sa noe om å lage iskrem.
Høres det interessant ut?
Kan du lukke døren?
-Vi er i posisjon. -Bra. Vent på mitt signal.
-De skal til å angripe. -Smart av deg. Du gjorde rett valg.
Det er ingen her. Noe er galt.
Jeg tror at det er en felle. Ut!
Nå drar vi.
Nei.
Det leger ikke.
Gjenstandene virker ikke i rommet.
Visittiden er over.
Politisak. Jeg er her for å treffe en pasient.
Politi. Ja visst.
-Hvilken pasient? -John Doe.
For dere har vel en John Doe her?
Ja. Han har alltid vært her.
Du burde tømme lommene. Han liker ikke ting.
-Hva mener du? -Ting, greier.
Penner, lommebøker, nøkler. De får ham til å klikke.
-Våpenet. -Det beholder jeg.
Jeg heter Joe Miller.
Jeg vil bare spørre deg...
Rolig! Rolig.
Det er ingen fare.
Jeg skal ikke skade deg. Ok?
Jeg skal ikke skade deg.
Jeg vil bare prate med deg, det er alt.
Jeg setter meg her.
Nei! Stopp!
Faen.
Herregud...
Hvem i helvete er du?
Jeg vil vite hvem du er, og hva som skjedde i motellrommet.
-Og om du skapte gjen... -Slutte å prate!
Jeg har møtt din kone, Mabel.
Hun ga meg bildet ditt. Hun savner deg.
Selv om hun ikke husker deg.
Jeg følte at fotoet var på vei.
Jeg trodde...
...at du kanskje var min kone. Jeg hadde tenkt å slippe deg inn.
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det.
Vær så snill, det er veldig viktig.
Skapte du gjenstandene?
Nei.
-Hvor kommer de fra, da? -Jeg vet ikke.
Jeg gjorde ingenting. Det bare skjedde.
Jeg trenger din hjelp.
Datteren min gikk inn i motellrommet og kom aldri ut igjen.
Kan du si hvor hun er?
-Hun er fremdeles der. I rommet. -Jeg har vært der, hun er borte.
Det fins mer enn ett.
-Hva mener du? -Det fins mer enn ett. Kom an!
Kan du føre henne tilbake?
Vær så snill, si at du kan det!
Jeg kan ikke.
Men du kan det.
Hvordan kan jeg få henne tilbake?
Ta meg til motellrommet!
-Du drepte meg nesten, Jennifer. -Dessverre ikke.
Jeg trodde ikke at du hadde det som krevdes.
Jeg vil at du bevitner det jeg skal gjøre nå.
Jeg vet at du er redd, men om jeg har rett...
-Hvis jeg har rett... -Det har du ikke.
Jeg skader deg ikke om du ikke prøver å stoppe meg.
Jeg så ham.
Jeg har kommet langveis fra, Martin.
Margaret?
Margaret, jeg så ham.
Jeg så mannen i rommet.
-Hvilken mann? -Jeg så ham i dette bildet.
Ved motellet.
Jeg så beboeren.
Den levende...gjenstanden.
Ikke noe av det der er sant.
Han åpenbarte seg i et syn.
I ørkenen.
Han sa at ordenen tok feil.
Han sa-
-at om jeg kunne gjenforene alle gjenstandene igjen,-
-så ville jeg ikke bare kunne prate med Gud.
Han sa...
...at jeg ville bli Gud.
Derfor skal du ikke drepe meg. Jeg er profeten.
Lee, jeg visste du ville komme.
Ruber!
Ikke smil sånn mot meg. Jeg vil ha svar.
-Hvem drepte Lou DeStefano? -Jeg.
-Hva skjedde med Anna Miller? -Motellrommet tok henne.
Du kjenner til motellet, Lee. Du har drømt om det.
Alle gjenstandene kommer fra motellrommet-
-og de beskytter meg.
Jeg er profeten av gjenstandene.
Farvel, Lee.
Du er anholdt!
Stopp, ellers skyter jeg hull i deg!
Når du er klar til å vite noe om gjenstandene, så oppsøk meg!
Det er klart.
Jeg er nervøs, Anthony.
Karl... Vær så snill, ikke gjør dette!
Jeg vil treffe sønnen min.
Nei!
Pappa?
Isaac!
-Pappa? -Ja.
Nei, Isaac.
Nei, Isaac, vær så snill!
Vær så snill, kom tilbake.
La være, Karl!
Jeg vil treffe sønnen min.
Nei, Joe!
Stopp!
Jeg føler meg som meg selv igjen her inne.
Ute...
...i den virkelige verden, er det så mange stemmer i hodet mitt.
Det er stille her inne.
Hvem er du?
Tidligere var jeg en mann som het Eddie McCleister.
Tidligere?
Og nå er du...
-Hovedgjenstanden? -Nei, det fins ingen hovedgjenstand.
Jeg er bare en gjenstand, akkurat som resten.
Jeg har en fri vilje. Det er eneste forskjellen.
Bortsett fra at du lever.
Ja, dessverre.
Dessverre?
Utenfor dette rommet kjenner gjenstandene av hverandre.
Hele tiden. Som smerte.
Elektrisitet. Støy.
For en med bevissthet er det tortur.
Du sa jeg kunne få datteren min tilbake. Hvordan gjør jeg det?
Du må drepe meg.
Nei.
-Jeg kan ikke. -Jo, det kan du.
Selv om jeg ville... Du skjøt deg selv i munnen.
-Jeg kan ikke. -Du kan drepe meg, i dette rommet.
Ta byrden!
-Hvilken byrde? -Bli en gjenstand, og ta min plass.
Nei, jeg forstår ikke. Hvordan er det mulig?
En gjenstand ødelegges, en annen skapes. Bevaring av gjenstandene.
Eddie, jeg kan ikke. Jeg vil ikke det.
Jeg vil dø. Om du vil se datteren din igjen, så må du drepe meg.
Her og nå. I dette motellrommet.
Nei.
-Nei, jeg vil ikke bli en morder. -Ta fram pistolen din!
Jeg ber deg. Gjør slutt på dette!
-Nei. -Alt har en pris, Joe.
Dette er prisen for å få datteren din tilbake.
Vær så snill.
Får jeg datteren min tilbake?
Slettes fortiden min? Som din ble?
Jeg vet ikke.
-Vil datteren min huske meg? -Jeg vet ikke.
Men hun vil være i live.
Jeg er lei for det.
Må Gud tilgi meg.
Er du uskadd? Hva skjedde?
Hvor er han?
Jeg er lei for det.
-Joe? -Han er borte.
Joe, hva har du gjort?
Du må gjenopprette meg.
Jeg går inn og du gjenoppretter rommet med nøkkelen.
Jeg kan ikke. Du vil forsvinne, akkurat som Anna.
Nei, det kommer jeg ikke til. Jeg lover.
-Best for deg at du kommer tilbake. -Det gjør jeg.
Vær så snill, gi meg datteren min tilbake.
Vær så snill.
-Pappa! -Anna!
-Føler du deg bra? -Ja.
-Gjør du det? -Ja.
Er det sikkert?
-Føler du deg bra? -Er den slemme mannen borte?
Ja. Den slemme mannen er borte.
Anna, du er trygg hos meg nå.
-Du er trygg hos meg. -Ja.
Forstår du?
La oss komme oss vekk.
Herregud...
-Hvordan har hun det? -Hun har det bra.
-Føler du deg ikke bra nå? -Ja.
Ja. Hun har det bra.
Det er sant. Anna, dette er Jennifer.
Jennifer, dette er min datter Anna.
-Hva er det? -Hvor er vi?
Jeg forteller hele historien siden.
Jeg har bare en siste ting å gjøre, og siden går vi.
Bli her.
Hva gjør du?
Prøver å stoppe dette.
-Da går vi. -Hvor skal vi?
Et sted langt herfra.
-Føler du deg bra? -Ja.
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv